Není jednoduché mě překvapit.
Skvělá práce. Vám se to povedlo.
Jelikož jste byl tak neskutečně neohleduplný k mému srdci,
musím se vás zeptat.
Jak dlouho víte, že si mě nechcete vzít?
Já jsem stejně zmatený jako vy.
Pochybuji.
Velice mi na vás záleží.
Ale ne tolik jako na určité osobě.
Dožadovala se dodržení nějakého dětského slibu?
Prosila vás? Plakala?
Mrzí mě to, Winnie.
Nikdy jsem vám nechtěl ublížit.
Já jsem jen tak...
Hlavně po vašem posledním rozhovoru s mým otcem a...
Bože, matka si byla tak jistá.
Domluvila schůzku s knězem.
Zařídila bytového designera pro byt v Paříži.
Všechno je to tak ponižující.
Proč jste mě vodil za nos, abych si myslela, že mě milujete?
Vysvětlíte mi to?
Něco prostě víte, až když to víte,
ani o chvíli dřív.
Jakmile jsem věděl, co mé srdce chce,
přišel jsem vám to říct.
Nebylo by horší, kdybych na to přišel za týden?
Nebo za rok?
Takže...
Kdy je ten šťastný den?
Nemám v plánu se ženit.
Tak to je vrchol všeho.
To je to nejhorší, co jste mi mohl říct.
Ona mě nemiluje.
Neopětovaná láska.
Házíte mě přes palubu kvůli neopětované lásce?
A to se nespokojíte se mnou? Proboha.
Nespokojím s vámi?
Winnie, jste výjimečná.
Zasloužíte si mnohem víc, než aby se s vámi někdo spokojil.
Ani na minutu si nesmíte myslet, že si zasloužíte něco míň než
milujícího partnera, pro kterého budete vším.
Přísahejte, že nikomu nic neřeknete,
dokud si vše nezařídím.
Tolik lidí očekává naše zasnoubení.
Zarezervuji si cestu přes oceán, abych byla co nejdál od drbů,
až se vše provalí. Dáte mi dva týdny?
Slibujete?
Slibuji.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
HŘBITOV ZESNULÝCH NADĚJÍ
PŘÍSAHÁŠ, ŽE BUDEME PŘÁTELÉ NAVŽDY?
VELKÉ MYŠLENKY SI ŽÁDAJÍ VELKÝCH SLOV
SPÁT NA STROMĚ VE SVITU MĚSÍCE
Myslíš, žes prošel?
- Bez tebe nejdu. - Počítám
hodiny, než odejdu pryč z města.
Máte papírový pytlík?
- Neprošel jsem. - Nejhorší na vysoké...
Určitě jsem neprošla.
Kdyby jo, chytneš mě, až omdlím?
Ano.
Určitě projdeš.
Studenti,
v ruce držím výsledky vašich přijímacích testů do Queensu.
Ať jste dopadli jakkoli, jsem pyšná na vaše pilné studium
a jak jste si vedli.
Skvěle jste nás reprezentovali.
A nyní...
Hurá na to!
Panebože!
Diana prošla.
Diano, přijali tě!
Přijali mě.
Gilbert a Anne byli nejlepší.
S těmito známkami říkám au revoir,
protože naše jednička jede do Paříže.
Gratuluji.
- Díky. - Chceš říct ještě něco dalšího?
Říct... mně?
Já...
No...
Gratuluji.
Poslouchejte.
Chci vám naposledy říct,
se smutkem i hrdostí v srdci,
konec hodiny.
Jste nejlepší, slečno Stacyová.
Ať žijí žárovky z brambor.
Mohu s vámi soukromě mluvit, než odjedu do Queensu?
Chtěla jsem říct to samé. Moc ráda.
Anne!
Mohu s vámi mluvit, slečno Stacyová?
- Musí to být jen mezi námi. - Určitě.
Nemohu to teď vysvětlit,
ale do Sorbonny nepojedu.
S těmito známkami mě vezmou na univerzitu v Torontu, ne?
Budeš se hlásit dost pozdě.
Ale kdybyste...
- napsala své kamarádce doktorce... - Emily? Určitě jí napíšu.
Teď, když mám výsledky, bych se tam s vaší pomocí mohl dostat.
Pošlu telegram. Bude to rychlejší.
Gilbert nic neřekl.
Ani zmínka o mém vzkazu. Nic.
To mě překvapuje.
Myslela jsem, že...
Za to stojí? Že je milý a hodný? No, očividně ne.
Ale mám svou odpověď
a jsem volná.
A víš co?
Budeme spolubydlící.
- Doufám. - Budeme!
Diano, splnil se mi sen. Tohle je perfektní konec
pro tuto kapitolu našich životů.
Dvě spřízněné duše kráčí ruku v ruce vstříc svým osudům.
Je v našem příběhu lektvar pro rodiče,
- aby mě nechali jít? - Být Pukem,
potřu jim ve spánku oči lektvarem.
„Potřu ti oči lékem, matko.“
A až by se probudili, viděli by své chybné činy.
No jo. Musíme vymyslet novou.
Sedm dní než roztáhneme křídla a poletíme.
Vážně nemám jít s tebou?
Neboj, ten křik uslyšíš až u vás.
Milují tě. Neodepřou ti to, po čem opravdu toužíš.
Hodně štěstí. A pamatuj, jde o tvou budoucnost, ne jejich.
To není tvá budoucnost, ale naše!
Kdybych měl syna, bylo by všechno jinak. Ale neměli jsme.
Z toho bez jakékoli další diskuze vyplývá, že se musíš dobře vdát.
Prolhané dítě!
Jak jsi mohla?
Jak můžeš být tak sobecká?
Panebože.
Podívej, co děláš své matce.
Jak je možné, že nezáleží na tom, kdo jsem a co chci?
Stačilo.
Máš jedinou povinnost,
jediný životní úkol a ten splníš.
Poslechneš!
A pak si vyjednávej se svým manželem
o věcech, které chceš.
Skvělá práce. Ta holka je opravdový poklad.
Než odjedeš, zbývá tolik práce.
Ale zatím to jde.
Rachel nám půjčila kufr na tvé oblečení a věci.
Příští týden koupíme nové boty,
klobouky, blůzky, sukně a tvůj první korzet.
Přiznávám, že si toužebně přeji, aby příští,
snad odvážný rok 1900 vyšly korzety z módy.
Jsou tak nepohodlné.
Jak to můžeš vědět, když jsi ještě žádný neměla?
No, živě si to představuji.
Ale možná mi pomůže s nervózním pocitem v břiše.
Stěhování. Vysoká.
Velká neznámá.
Ale také opouštím Zelený dům.
Miluji to tady.
Těžko budu milovat jiné místo víc než tohle.
Jerry, měl by ses sem přestěhovat.
- Cože? - Cože?
Bez Anne tu budeme potřebovat pomoc.
Neumřela jsem, jen jdu na vysokou.
Napadá mě, že se možná už nevrátí.
Až dostuduje, tak začne pracovat.
Musíme myslet na budoucnost. Chceme tě tu.
- Nevím, co říct. - Vy mě...
nahrazujete?
Je to praktické rozhodnutí.
A dává smysl.
Přemýšlej o tom.
Takže nakonec budete mít svého kluka.
Za poslední tři roky ten sad oživl.
Potřeboval péči.
Něco ti ukážu.
Vidíš?
Za pár dní můžeme sklízet.
Jde ti to skvěle, Sebe.
Jsem na tebe hrdá.
Nemůže někdo promluvit, aniž by to slízl?
Přišel čas na spinkání.
Haló!
Drahá Anne, jelikož se naše cesty rozcházejí,
možná navždy,
musím ulevit svému srdci.
Jsi žena, kterou miluji a po které toužím.
Jen ty držíš klíč k mému srdci.
Neděs se, prosím.
Nečekám tvou náklonnost,
ale musím se ti v dobré víře
svěřit.
Nejsem zasnoubený a zasnoubit se nechci,
pokud...
to nebude s tebou, Anne, má Anne s E na konci.
Vždy jsi to byla ty a vždy to budeš ty.
S láskou, Gilbert.
P.S. Díky za pero a hodně štěstí v Queensu.
Tos nemusela. Došel bych si.
Já vím, ale...
- Pomohu ti s krávami? - Ne.
Už mám jen jednu.
- Pride jsem prodal. - Prodal?
- Kdy? Proč? - Praktické rozhodnutí.
Když tu nebudeš, nebude potřeba tolik mléka.
Ani jsem se nerozloučila a...
Máš tu Prejudice.
Vědělas o tom?
Snaží se vyrovnat s tvým odjezdem...
To teda!
Bude to, jako bych tu ani nebyla.
Vážně, Gilberte?
Tos mi to nezvládnul říct?
To je fakt skvělý!
Co když... Ach ne.
Cesty rozcházejí.
Ne, srdce.
Queensu, zasnoubený.
Nemiluji...
Neděs se. Ne, sama, navždy.
Diano, odpočíváš? Mám novinku.
Ten večer u zříceniny? Lež.
Gilbert mě nakonec nemiluje.
A řekl mi to tak, že napsal dopis mým perem.
Diano?
Co se stalo?
Nerozletím se.
Co to říkáš? Zníš...
Máš horečku? Diano, odpověz mi.
Na mně nezáleží.
Nerozletím se.
Zakázali ti to? Ty nesmíš do Queensu?
Ty má chudinko.
Ustřihli ti křídla.
Jsi dnes velice tichá, Anne.
Mrzí mě, že jsi tak smutná, že Diana nejede.
Ale tvá budoucnost tě čeká.
A užily jsme si nakupování na tvé další dobrodružství.
Zkusíš si to?
Hlavu vzhůru, drahá,
nic není ztraceno.
Pořád to bude vzrušující nová kapitola tvého života.
O tom není pochyb.
Chci být šťastná.
Ale nemohu.
Diana propadla hlubokému zoufalství
a já se o ni opravdu bojím.
Gilbert si bere dívku svých snů a ta dívka nejsem já.
- A Matthew... - O Matthewa se neboj.
Bude v pořádku.
Nepochybuji. Už si zvyká na život beze mě.
Tak.
Sedí ti skvěle.
Má dospělá holčička.
Zkusíš šaty, co jsem ti ušila?
Představ si ty vzrušující události, na které si je vezmeš.
Já nechci jít.
Chci zůstat tady, pomáhat a být s rodinou u krbu.
Chci, aby bylo všechno tak jako dřív.
Spočítal jsem barely, do kterých budeme sbírat.
Bude jich dost.
Sebe?
Koupil jsem je ze zastavárny.
Nedovedu vyjádřit, jak moc se stydím a lituji svých činů.
Omlouvám se za všechnu tu bolest.
Nechci a nepotřebuji tvou omluvu.
A osoba, která chtěla, je pryč.
Od našeho setkání
jsem nepil.
Pracuji a snažím se napravit.
Nejsi tu vítán.
Přísahám. Změnil jsem se.
Chci poznat svou sestru.
Elijahu.
Děkuji za vrácení otcovy medaile,
ale odejdi, prosím.
Dali jsme ti šanci.
Nejsi tu vítán.
Mohu navštívit Mary?
Můžeš, ale dělám to jen kvůli tvé matce.
Můžeš dnes spát ve stodole.
Ale počínaje zítřkem tě nechci vidět.
Odpusť mi, mami.
Odpusť mi.
Je mi líto.
Chápu tě, Elizo.
To ten věk.
Zkoušejí hranice, odmlouvají.
Neposlouchají, podvádějí.
Byl to bouřlivý rok pro nás obě.
Ano.
Trpěla jsi hledání její rodiny.
Jak nezdvořilé po všem, co jste pro ni udělali.
Jako má Diana.
Také jsem se tak trochu cítila.
A bála jsem se změn, které by to mohlo přinést.
Ale zjistila jsem,
že čím víc ji držím zpátky,
tím méně mě v životě chce.
Tím, že jsem jí odpírala potřeby dospívající dívky,
jsem o ni málem přišla navždy.
Díky.
To jsem řekla?
To byl úžasný den.
SPŘÍZNĚNÉ DUŠE
Těšíš se do Queensu?
Měla bych
Slečno Stacyová, co když nikdy nebudu šťastná?
Honba za nekonečným štěstím.
Nemůžeš očekávat, že budeš pořád šťastná.
Není to možné ani realistické.
Bez smutku nemůžeš
znát radosti.
My, co umíme létat k výšinám, se také umíme vrhnout
do nejhlubších hlubin.
- Jde o rovnováhu. - V tom je ta krása.
Budu na to myslet.
Málem jsem zapomněla.
Tohle je adresa mého internátu v Charlottetownu.
Doufám, že mi napíšete.
Víš,
jsem smutná, že odcházíš.
A zároveň šťastná, že tě znám.
Dobrý den. Jsem tu zase. Něco pro mě?
No ne!
Svatá dobroto!
Psala paní Thomasová,
která měla Anne jako první. Bohužel nic moc.
Prý je možné, že má věci z domu Shirleyových, ale nebyla si jistá.
Její dopis je dost zmatený.
Proč tu sedíš jak hromada neštěstí?
Snad přemýšlíš o tom, jak necitlivý jsi byl k Anne.
- Cože? - Tvá praktická rozhodnutí a tak.
Myslí si, že ti na ní nezáleží.
Dej se dohromady a vysvětli jí to.
Ale no tak.
Já vím, že pro ni chceš jen to nejlepší.
A také vím, že jsi smutný z toho, že tu s námi nebude.
Ale Anne nic z toho neví.
Ubližuje jí to a je zmatená.
- Chce, aby se ti po ní stýskalo, chápeš? - Nechci, aby se o nás bála.
Chci, aby si obula boty svého vlastního života a...
Měl by sis s ní promluvit.
- Řekni jí, co cítíš. - Anne?
Ano. A udělej to rychle.
Nebo ji ztratíš dvakrát.
Brzy na viděnou, Sněhová královno.
Anne.
Jsme tu pro kufr.
Vítejte, studentky.
Jsem paní Blackmoreová.
Těší mě, že vás u sebe mohu přivítat.
Snad se vám tu bude líbit tak, jako se tu líbí mně,
a užijete si to tady.
Lily vám pomůže,
ale protože je hluchoněmá, neuslyší, pokud budete zvonit.
Vítám vás u Blackmoreových.
A ano, Lily umí odezírat ze rtů.
Očekává se, že na jídlo budete chodit včas
a že budete dodržovat večerku.
Předpokládám, že tak seriózní studentky, jako jste vy, by nikdy ani nenapadlo,
aby zklamaly nebo porušily pravidla.
Určitě si to tu moc užijeme.
Nebudeme to dále zdržovat, pojďte prosím dál.
Ne, tady neběháme.
Děkuji.
- Páni! - To je nádhera!
Mohu s tebou bydlet, Anne?
Pokusím se nechrápat.
Obličej paní Blackomoreové vypadá, jako by byl vymandlovaný.
Mandl! Budeme jí říkat Mandl!
Viděly jste domácí pravidla?
„Do devíti hodin doma a do desíti hodin zhasnuto.
Nápadníky můžete přijímat pouze v salónku, v sobotu mezi 14. a 16. hodinou.“
Slečno Cuthbertová!
To je dopis pro Anne.
- Ze Skotska. - Svatá prostoto!
Co asi píšou?
Gilberte!
Přijali tě!
Ano!
Bůh ti žehnej, mami
Že jsi mě pořád milovala.
Slibuji, že na mě budeš hrdá.
Synu,
hádali jsme se o chladných srdcích
a jak vychovávat děti. Ale říkám si, jestli...
Vždy se můžeme něčemu naučit.
Elijahu.
Můžeš tu zůstat pod jednou podmínkou.
Musíš poznat svou sestru
a pomoct ji láskyplně vychovávat.
Tak jako máma tebe.
Musíme jí to hned dovézt.
Co když to je špatná zpráva?
- Pak ji podpoříme. - Vždyť teď odjela.
Nechci ji zatěžovat.
To je hloupost.
Kdy dostaneš rozum? Pojedeme hned zítra.
Pošli Jerryho, ať dá vědět Josephině Barryové.
Josephině Barryové? Proč?
Ať je zpráva jakákoli, Anne tam bude chtít všechny.
Máme správný dům?
Tohle je spíš zámek.
Anne, jsou tady!
Aha, asi jsme se spletli.
Omlouváme se.
Slečna Josephine vás očekává.
Pojďte dál.
Matthewe. Marillo. Tak ráda vás zase vidím.
Cole, vypadáš báječně.
Vítejte, drazí Cuthbertovi.
Matthewe, od našeho posledního setkání uběhla celá věčnost.
A konečně potkávám milující matku Anne.
Tohle je pro vás.
Tolik nám pomáháte, tak jsem nechtěla přijít s prázdnou.
Co to tu máme?
Mé švestkové koláčky.
Vyhlášené švestkové koláčky.
Dávala jsem květiny do vašich pokojů,
- kdybyste chtěli zůstat. - Sluší ti ještě víc,
než jsem si představovala.
Marillo, ušila jste nádherné šaty.
Už chci otevřít ten dopis.
Taková slibná chvíle.
Jako by celý můj život visel na vlásku.
Nechceš být sama?
Můžeme odejít.
Ne.
Jste má rodina.
Otevřeme to společně.
Církev nemá žádné informace.
Neexistují žádní příbuzní a po emigraci do Kanady
nedošlo k další komunikaci. Takže tak.
Anne, jsi rozrušená?
- Chudinko. - Mrzí mě to.
Opravdu jsem
v pořádku.
Samozřejmě mě to mrzí,
ale o nic jsem nepřišla.
Jsem v pořádku.
To s tím dopisem jsi nesla opravdu statečně,
ale znám tě moc dobře...
Tohle je krásné ubytování.
Jsem spokojená.
Tak...
Zapomnělas doma něco, co bys chtěla?
Rádi ti to přivezeme.
Přivezete mi Belle?
- A Butterscotche a Bertieho a... - Tohle je pro tebe.
Peníze za prodej Pride. Naší krávy.
Je to na cestování,
abys za námi mohla kdykoli přijet.
Ale jen když se ti to hodí a nebude tě to rozptylovat.
Než jsi odjela, tak jsem se bál
projevit své pocity,
abych tě nebrzdil.
Ale vím, že jsem ti tím ublížil.
Mrzí mě to.
Budeš mi moc chybět.
Mám tě moc rád.
Ach... Matthewe.
Brzy se uvidíme, má Anne.
Už brzy, mí drazí.
Zítra začíná škola, tak si prohlédnu město.
Když začínám novou kapitolu,
musím vědět, o čem budu psát. Mějte se.
- Měj se. - Nashle.
Naše odvážná holčička.
Byla z toho dopisu tak zklamaná,
ale nedala to znát.
K paní Thomasové odsud jede loď.
Dobrý den.
Jestli vás znám, tak mi hned řekněte, kdo a odkud jste.
Prý mi už neslouží paměť.
Jste paní Thomasová?
Já vím, kdo jsem.
Jsem Marilla Cuthbertová a tohle je můj bratr Matthew.
Psala jsem vám.
Ne.
Chceme s vámi mluvit ohledně sirotka, kterého jste si před lety vzala.
Anne Shirleyová.
Shirleyovi.
Byli ze Skotska.
Ano, to byli.
Pamatujete si něco dalšího?
- Jak vypadali nebo... - Ten hloupý strom.
Zasahoval ke mně a nechtěli ho ořezat.
Musela jsem přesadit rajčata jinam.
- Pořád má v sobě toho ďábla? - Kdo?
Ta bláznivá holka.
Sedívala před touhle vitrínou
a hodiny si povídala pro sebe.
Myslíte Anne?
Měla imaginární kamarádku, ano.
Měli tam pár věcí.
- Shirleyovi? - O kom jiném bych mluvila?
Teď už tam nic moc není. Nestarám se o to.
- Můžeme se podívat? - Je zamčená.
A klíč se ztratil.
Tohle
patřilo mé matce.
- George měl vždycky strašný vkus. - George?
Je mrtvý.
To víte.
Co tu je napsáno?
Tohle si nepamatuji.
Co tam je napsáno?
„Řeč květin.
Pro moji Berthu,
aby mohla sdílet lásku k přírodě se svými studenty.
S láskou navždy, Walter.“
Winifred.
Dobrý den.
Dobrý den. Překvapuje mě, že vás tu potkávám.
Vypadáte skvěle, Anne.
Spokojeně.
Vám to také moc sluší.
Odjíždíte do Paříže?
On vám to řekl.
Ne doslova, ale většina z nás to ví.
To snad není možné. Slíbil mi to.
Chcete se mi vysmát?
- Kdyby vám to... - Vysmát?
Promiňte, ale nerozumím tomu.
Neopětovaná láska.
Měla jsem to tušit.
Smekám před vámi.
Jste zaneprázdněná, tak půjdu.
Nechtěla jsem rušit. Jen jsem šla kolem.
Přeji vám i Gilbertovi hodně štěstí na společné cestě.
Počkat. Vy to opravdu nevíte?
Gilbert vám nic neřekl?
Co mi měl říct?
Diano, pane Barry.
Netušil jsem, že jste tu.
Měním sedadla, byl jsem blízko kuřákům.
Gratuluji k blížící se svatbě, chlapče.
Musíš mít plnou hlavu svatebních plánů.
Se vším souhlas. Je to bezpečnější.
Omlouvám se, pane, ale dřív jsem to nemohl říct.
Nejsem zasnoubený a nestěhuji se do Paříže.
Takže jdeš do Queensu?
Půjdu na univerzitu v Torontu.
Bude to pro mě lepší.
No, užijte si cestu.
Ne!
A nenapadlo tě, že bys Anne něco řekl?
Kdybych měl možnost, udělal bych to.
- Dokonce jsem... - Měl jsi tolik možností. Celé roky!
Přiznej, že jsi do Anne zamilovaný, co se přistěhovala
a rozbila ti tašku o hlavu. Měls spoustu vodítek.
A nemůžeš popřít, že tě očarovala při tanci,
i když se ukázalo, že plánuješ zásnuby
a tu slečnu jsi bez varování přivedl
na jarmark.
Pak se ukážeš u trosek a chceš vědět,
jak to má Anne, a dáš jí 30 sekund na to, aby se rozhodla o své budoucnosti.
A nejhorší je, že jsi ignoroval její dopis,
ve kterém ti napsala, že tě miluje.
Jaký dopis?
Diano, jaký dopis?
Kontroluji.
Mám úžasnou představivost, tak se musím ujistit,
že se mi to nezdá.
Anne, musím to vědět.
Chováš ke mně city?
Dvanáct.
- Musím jít. - Ale...
Právě jsi přišel. Kam jdeš?
Na vysokou do Toronta.
Mám před sebou dlouhou cestu a dnes tam musím být.
Aha, tak...
na shledanou?
Budeme si psát?
Určitě víš, že mám nádherné pero.
Musím běžet.
Mám ve vlaku kufry.
Diano?
- Můžu být tvá spolubydlící? - Takže tu budeš studovat?
Gilberte, vzali jsme ti kufry.
Pospěš si. Jeď kočárem.
Moc vám děkuji.
Napíšu ti.
- Mám spoustu otázek. - I já.
Cuthbertovi, dobrý den.
Vy nejste doma?
ŘEČ KVĚTIN
Nemohu tomu věřit.
Matka byla učitelka.
Hele, podívej se.
13. ČERVNA 1883 ANNIN PRVNÍ PIKNIK
Píšu stejně jako oni.
Zrzavé vlasy.
Ta kniha je chybějící kousek skládačky.
Splnili jste mé přání.
Mé narozeninové přání.
Mé životní přání.
Ty jsi naším splněným přáním,
které jsem nevěděla, že mám.
Drahý Gilberte,
vypadám jako má matka.